Nyhetsbrev steigan.no 16.07.2024
Drap på sivile, særlig kvinner, i Kenya. Likfunn på søppelfyllinger.
Fake news, overvåkning og digital påvirkning
Den gamle kalde krigen tok aldri slutt
Potet er den mest klimavennlige matvaren du kan legge på middagsbordet
Våre kollektive verdinormer i forandring
Våre folkevalgtes lojalitet, kun et spill for galleriet?
NATO – med monopol på krig (refusert av Aftenposten)
Krigsdagbok del 118 – 9. til 12. mai 2024
Drap på sivile, særlig kvinner, i Kenya. Likfunn på søppelfyllinger.
Av red. PSt - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/drap-pa-sivile-saerlig-kvinner-i-kenya-likfunn-pa-soppelfyllinger/
Den kenyanske avisa Star melder om stadig nye likfunn flere steder i Kenya etter de omfattende opprørene i landet.
Kriminaldirektoratet har bekreftet at seks lik er hentet fra et forlatt steinbrudd i Kware. DCI sa at alle seks likene var kvinner og hadde blitt drept i samme modus. I en uttalelse sa direktøren for kriminelle etterforskninger Mohamed Amin at likene var alvorlig lemlestet og var i ulike stadier av nedbrytning.
Kware-beboere stirret på fredag med vantro da de så på minst ni lik hentet fra en søppelplass i området. Likene ble pakket inn i sekker og dumpet på en fylling. Beboere hadde samlet seg på stedet mens andre ble med i prosessen for å hjelpe med å hente likene.
Funnet ble gjort av lokale ungdommer ved middagstid fredag 12. juli. Politiet lobbet tåregass og skjøt i luften for å spre folkemengden som kom ut for å se likene. Likene ble sett pakket inn og plassert i en politibil for å bli fraktet til likhuset.
Kware residents in awe as bodies retrieved from dumpsite
Police fire in the air to disperse protesting Kware residents
9 bodies retrieved from dumpsite in Mukuru slums, Nairobi
Menneskerettighetsaktivister, inkludert Mukuru Community Justice Center, som gjorde oppdagelsen avslørte at noen av likene var blitt partert, noe som utløste spekulasjoner om omstendighetene rundt deres død.
Funnet av likene, pakket inn i grønne poser, kommer midt i en økning i tilfeller av mystiske forsvinninger og bortføringer i landet, etter protester mot finansloven som førte til at over 40 mennesker døde.
«Kroppene blir hentet fra en steinbruddsgrop overfor Kware politistasjon av ungdom. Politiet er på stedet ettersom flere kropper blir hentet. Andre kropper er i sekker kuttet i stykker så langt er seks lik hentet», het det i et innlegg på X.
Den nasjonale polititjenesten (NPS) står overfor anklager om involvering i ulovlige aktiviteter, med økende press på politiinspektør Japhet Koome om å trekke seg på grunn av sin påståtte rolle i hendelsene.
Fake news, overvåkning og digital påvirkning
Av Kari Elisabet Svare - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/fake-news-overvakning-og-digital-pavirkning/
![reuters kina pentagon](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2Fce2a08e3-e8c6-424e-88ce-9b98e093f3d4_696x386.jpeg)
Klassekampen 3.juli skrev om nyhetsbyrået Reuters avsløring av Pentagon, at de spredte desinformasjon i Fillipinene under koronakrisa ved å benytte falske profiler på sosiale medier. Nyhetsbyrået hadde identifisert minst 300 slike som ble opprettet omtrent samtidig i 2020. Alle betvilte at Sinovac var trygge og effektive og skrev at «Kina er viruset». «Covid kom fra Kina, og vaksinen kom også fra Kina, ikke stol på Kina!»
En høytstående amerikansk militæroffiser uttalte til Reuters at folkehelseperspektivet var totalt fraværende. Først og fremst skulle Kina svertes. De tilbød nemlig medisinsk pandemiutstyr til fattige land mens velstående nasjoner først og fremst sørget for seg selv. Slik atferd kunne gitt Kina flere fjær i hatten. USA vil helst ha alle fjær som finnes. I tillegg ble kampanjen rettet mot land i Midtøsten og Sentral-Asia.
Skal tro om nyheten vil ha noe å si for forsvars- og sikkerhetssamarbeidet mellom Filippinene og USA? Stormakta har dratt EU inn i en dumdristig handelskrig der Kina er fienden og befester seg så godt de kan i Stille- og Sør-Kina-havet.
Vi er blitt gjort oppmerksomme på digitalt misbruk av både både Snowden og Assanges. Sistnevntes organisasjon, WikiLeaks, publiserte blant annet Vault 7 i 2017. Materialet avdekket at CIA var, og sikkert er, verdens største leverandør av ondartede datavirus og hackingverktøy. Etterretningsorganisasjonen hadde utviklet programmer som gjorde det mulig å benytte smart-produkter til spionasjeformål. For eksempel kan datadrevne bilmodeller hackes og gjøre stor skade. I tillegg har CIA lært å legge ut spor, som peker vekk fra dem selv og hen på Russland og Kina. Disse to Vesten til stadighet anklager for å blande seg i såkalt frie, demokratiske valg.
Forøvrig driver alle store makter med overvåkning. Norges styresmakter fyrer opp under kineser- og russerfrykten og utelater at Norge har vært dypt involvert i amerikansk etterretningsarbeid siden siste krig tok slutt. Landet vårt er skremmende stor grad underlagt amerikansk vilje. Med på kjøpet følger uklokt fiendskap, som kan utløse en ny storkrig. Fortsatt er tilliten til politikere og de dominerende nyhetskanalene i Norge stor. Kan hende er det vanskelig for folk å mistro dem som leder oss. Men trusselbildet vi får servert mangler en dominant brikke. Vår egen delaktighet usynliggjøres ved ikke å nevnes.
Kari Elisabet Svare
Den gamle kalde krigen tok aldri slutt
Av skribent - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/den-gamle-kalde-krigen-tok-aldri-slutt/
![fra hiroshima-panelene](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2F53283b4c-8456-499d-aea2-7746718a4212_696x421.jpeg)
Den nye kalde krigen sender sjokkbølger gjennom Nordøst-Asia (2)
De nåværende spenningene i Nordøst-Asia ulmer langs historiske bruddlinjer som ble revet opp i regionen under den «gamle» kalde krigen. På den ene siden av linjen var USA, Sør-Korea, Japan og Taiwan, og på den andre var Sovjetunionen, Kina og Nord-Korea. For å forstå den nye kalde krigen er det viktig å forstå hvordan denne historien har formet Japan, den koreanske halvøya og Taiwan.
Les første del av artikkelen her: Den nye kalde krigen sender sjokkbølger gjennom Nordøst-Asia
Japans upprustning
År 1947, efter sitt nederlag i andra världskriget, antog Japan en ny «fredskonstitution» i vilken man lovade att «för alltid ta avstånd från krig … och hot om eller användning av våld som ett sätt att lösa internationella tvister».35 Men inför den förestående kinesiska revolutionen och av rädsla för kommunismens utbredning gav sig USA ut för att stödja Japan som ett antikommunistiskt bålverk i regionen. Som historiker vid USA:s utrikesdepartement berättar: «Tanken på ett upprustat och militant Japan oroade inte längre amerikanska tjänstemän; I stället tycktes det verkliga hotet vara kommunismens smygande, särskilt i Asien.»36 Från och med 1951 års fredsavtal i San Francisco mellan de allierade makterna och Japan, byggde USA upp ett nätverk av bilaterala allianser i regionen, som kallades San Francisco-systemet och som delade Nordostasien längs Taiwansundet och Koreahalvön.37 I mer än sju decennier har San Francisco-systemet upprätthållit regionala uppdelningar och hållit glöden av konflikter i Taiwansundet och Koreahalvön vid liv.
![](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2Fd65fcd77-79b2-4664-8ab7-bee4eb12416f_3037x740.jpeg)
USA:s främsta angelägenhet var inte att bygga en varaktig fred i efterkrigstidens Asien, utan att öka sin militära styrka för kriget mot kommunismen. John Foster Dulles, USA:s chefsförhandlare för fredsfördraget i San Francisco, beskrev Washingtons hållning på följande sätt: «Får vi rätt att stationera så många trupper i Japan som vi vill, var vi vill och så länge vi vill? Det är huvudfrågan.»38För att uppnå sina mål hindrade USA den rättsliga processen efter kriget och ignorerade Japans ansvar för sina koloniala förbrytelser och krigsförbrytelser (inklusive massakrer, biologisk krigföring, sexuellt slaveri, mänskliga experiment och tvångsarbete).39 Fördraget befriade Japan från att betala skadestånd till sina största offer. Frånvarande bland de 51 deltagarna i förhandlingarna om San Francisco-fördraget var dock Fastlandskina, Taiwan samt Nord- och Sydkorea – som alla var utsatta för japansk ockupation. Dessutom benådades ett stort antal krigsförbrytare och högt uppsatta tjänstemän i den kejserliga japanska staten (1868–1945) efter andra världskriget, och återtogs in i makten av USA, som var särskilt inriktat på att stärka sin ställning under det kalla kriget.
En av dem var Nobusuke Kishi, tidigare guvernör i den japanska marionettstaten Manchukuo i nordöstra Kina. Han var känd som «Monstret från Shōwa-eran».40 Efter att ha arresterats efter kriget som misstänkt krigsförbrytare av klass A, frigavs Kishi och med stöd av USA blev han premiärminister i Japan från 1957 till 1960.41 Kishis högernationalistiska liberaldemokratiska parti fick miljontals dollar i stöd från USA:s underrättelsetjänst CIA under kalla kriget, och det partiet har styrt landet nästan utan avbrott sedan 1955 (med undantag för 1993–1994 och 2009–2012).42 Som historikern Andrew Levidis noterar: «En rak linje går mellan Kishi och nutiden, som förbinder Japans [nuvarande] konservativa elit med kriget och den imperialistiska eran».43
Genom att hålla högern vid makten, hindrade USA Japan från att behöva göra upp med sitt imperialistiska förflutna och skönmålade sin historia för att främja Japans återmilitarisering och stärka USA:s strategiska position i Asien. Sedan slutet av andra världskriget har USA upprätthållit en massiv militär närvaro i Japan, inklusive ockupationen av Okinawa från 1945 till 1972 (då Okinawa återlämnades till Japan, även om den amerikanska militären har behållit sin närvaro på ön). Under denna tid har Japan – pådrivet av USA – stadigt rustat upp och utökat omfattningen av sin militär. Kanske mest anmärkningsvärt är att:
1954 skapades en ny armé med namnet Japanese Self-Defence Forces (JSDF), trots motstånd från landets krigströtta befolkning.
År 1960 åtog sig JSDF att svara på attacker mot den amerikanska militären på japanskt territorium.
År 1992 började den japanska militären delta i internationella fredsbevarande uppdrag.
År 1997 antog USA och Japan nya riktlinjer som gjorde det möjligt för JSDF att bedriva verksamhet i «omgivande områden».
Under 2000-talet har Japan deltagit i utländska militära operationer i Afghanistan och Irak till stöd för USA.44
Idag har Japan fler amerikanska militärbaser (120) och personal (ungefär 54 000) än något annat land i världen.45 Japans återmilitarisering har accelererat avsevärt i samband med USA:s omsvängning till Asien. År 2014 förde den dåvarande premiärministern Abe Shinzo (barnbarn till Nobusuke Kishi) fram begreppet «proaktiv pacifism» för att omtolka Japans efterkrigskonstitution.46 Omtolkningen tillät Japan att använda våld i situationer av «kollektivt självförsvar», bland annat när «ett väpnat angrepp mot ett främmande land som står i nära förbindelser med Japan inträffar och som ett resultat hotar Japans överlevnad».47 I december 2022 utfärdade Japan, under premiärminister Fumio Kishida, en ny ’nationell säkerhetsstrategi’ där Kina utsågs till «den största strategiska utmaningen för att säkerställa fred och säkerhet i Japan och fred och stabilitet i det internationella samfundet».48 Samtidigt tog Kishida bort det tak som sedan 1976 hade begränsat militärutgifterna till 1 procent av landets bruttonationalprodukt (BNP) och meddelade, att Japan skulle fördubbla utgifterna till 2 procent av BNP till 2027 – lika med Nato-medlemmarnas utgiftsmål, och ett mål som skulle göra Japan till den tredje största militärspenderaren i världen.49 År 2022 var Japans militärutgifter per capita redan nästan dubbelt så stora som Kinas, ett gap som kommer att fortsätta att växa i takt med Japans ökade militärutgifter.50
![](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2Fead2dbbe-e18b-4e7d-a043-be80952635e0_2994x740.jpeg)
Delningen av Korea
Den 15 augusti 1945, omedelbart efter att Korea vunnit sin självständighet från det japanska kolonialstyret (1910–1945), delade USA halvön längs den 38:e breddgraden, som skulle bli Republiken Korea (ROK) i söder och sedan Demokratiska Folkrepubliken Korea (DFRK) i norr. Denna uppdelning, som består än i dag, hade ingen annan historisk eller materiell grund än USA:s intervention: två amerikanska överstar drog en godtycklig linje på en karta från National Geographicoch delade på ett ögonblick ett folk i två.51 Fem år senare bröt Koreakriget ut. Trots att man påstod sig upprätthålla liberala demokratiska värderingar, vägrade USA:s militära armé i Korea (USAMGIK) i söder, som historikern Bruce Cumings uttryckte det, att «överlämna Korea till koreanerna».52 I stället för att erkänna de demokratiska folkförsamlingarna på gräsrotsnivå över hela den koreanska halvön förtryckte och förföljde USAMGIK dem som kommunister. I ett försök att inpränta marknadsrelationer bland befolkningen i söder – «av vilka den stora majoriteten bestod av fattiga bönder, och en liten minoritet av vilka innehade det mesta av rikedomarna», som Cumings skrev – stödde USA den lilla, avskydda elit som hade samarbetat med den japanska ockupationen.53
Detta var bakgrunden till delningen av Koreahalvön och Koreakrigets utbrott. Trots krigets ställföreträdande karaktär, skapade dess fasor, dödsfall och förstörelse den materiella grunden för en antikommunistisk ideologi i söder, som i enlighet med den nationella säkerhetslagen i årtionden stödde diktatorer och undertryckte oliktänkande.54 Även om perioder av närmande till Nordkorea har minskat den polariserande effektiviteten i hetsen mot kommunister, fortsätter antikommunismen att förhindra en verklig och öppen debatt i Sydkorea. Dessutom förblir arvet från samarbetet under den koloniala ockupationen utan åtgärd, och det fortsätter att forma södern. I samband med 70-årsjubileet av Koreas befrielse släppte nyhetsbyrån Newstapa ’Collaboration and Forgetting’(2015), en dokumentär som avslöjade att många ättlingar till koreanska självständighetskämpar i söder lever i fattigdom eftersom deras familjer har stigmatiserats som kommunister, medan ättlingar till japanska kollaboratörer lever på sina stora landarv.55
Den trilaterala säkerhetspakten JAKUS är det senaste kapitlet i denna historia. Tidigare har Japans koloniala arv i Korea förhindrat ett sådant partnerskap mellan Japan och Sydkorea från att förverkligas. För att komma runt detta hinder avstod Sydkoreas konservativa Yoon Suk Yeol-administration från Japans ansvar för sina brott. Till exempel ignorerade Yoon en dom i Sydkoreas högsta domstol från 2018 som höll japanska företag som Mitsubishi ansvariga för koreanernas tvångsarbete.56 Dessutom, i motsats till den mer balanserade inställning till USA och Kina som dess föregångare (Moon Jae-in-administrationen) intog, har Yoon-administrationen antagit en mycket tydligare pro-amerikansk hållning.57 People’s Power Party, som Yoon tillhör, är den senaste politiska inkarnationen av Sydkoreas konservativa rörelse, vars rötter kan spåras till samarbete med den japanska kolonialismen och USA:s ockupation.58
![](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2Fa6123fd2-6402-4b77-869b-03dfd14e9ab6_3006x740.jpeg)
Taiwan, ett «osänkbart hangarfartyg»
Det kinesiska inbördeskriget utkämpades periodvis från 1927 till 1945 mellan Kinas kommunistiska parti (KKP) och det nationalistiska Kuomintang (KMT). I avsikt att förhindra en kommunistisk seger stödde USA starkt KMT, till exempel genom att ge mer än 2 miljarder dollar i bistånd mellan 1945 och 1949.59 Icke desto mindre skulle KKP segra och etablera Folkrepubliken Kina (Kina) på fastlandet medan KMT flydde till Taiwan, där det etablerade en rivaliserande exilregering, Republiken Kina (ROC). Taiwan, som ligger ungefär 150 kilometer utanför fastlandets kust, använde Washington som en plattform för att utöva påtryckningar på Peking och isolera landet från det internationella samfundet (till exempel manövrerade USA och KMT mellan 1949 och 1971 framgångsrikt för att utesluta Kina från FN genom att hävda att ROC-administrationen i Taiwan var den enda legitima regeringen i hela Kina). Faktum är att amerikanska tjänstemän öppet hänvisade till ön som ett «osänkbart hangarfartyg».60
Under det kalla kriget etablerade den USA-stödda ROC en repressiv diktatur i Taiwan, inklusive en sammanhängande 38-årsperiod av undantagstillstånd från 1949 till 1987, känd som den «vita terrorn», som kännetecknades av hårt politiskt förtryck, fängslande och tortyr av 140 000–200 000 människor och avrättning av 3 000–4 000 andra.61 Även om Washington avslutade sina officiella relationer med Taiwan på 1970-talet, när man normaliserade relationerna med Kina, har man upprätthållit «inofficiella» relationer med ön, inklusive omfattande militära, politiska och ekonomiska band. Som en del av det nya kalla kriget trappar USA nu upp sin upprustning av Taiwan i samarbete med separatiststyrkor.62 I och med att Kina har gjort det klart att man anser att Taiwan är en «röd linje som inte får överskridas», hotar ett fortsatt amerikanskt ingripande att utlösa en stor konflikt i regionen.63
Denne artikkelen er oversatt til svensk for steigan.no av Bertil Carlman.
Originalen finner du her på Tricontinental – Institute for Social Research:
The New Cold War Is Sending Tremors through Northeast Asia
Potet er den mest klimavennlige matvaren du kan legge på middagsbordet
Av Romy Rohmann - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/potet-er-den-mest-klimavennlige-matvaren-du-kan-legge-pa-middagsbordet/
Det har vært mye snakk om potet og potetpriser i det siste og sjøl om vi spiser mindre potet enn vi gjorde tidligere er priser på 40/50 kr kiloen altfor mye. I årets jordbruksoppgjør ble det bestemt at norske potetbønder i gjennomsnitt gjennom sesongen maksimalt kan få 10,32 kroner per kilo potet. Årsaken til at det settes en makspris er at potetene ikke skal bli for dyre for norske forbrukere.
Så når prisene er så høye i butikken er det «noen» som tjener mye, men som vi veit er det ikke produksjonskostnadene eller bøndene som bestemmer prisen på maten, men de store matgigantene.
Potet er en av verdens viktigste matplanter, på fjerdeplass etter mais, ris og hvete. Totalt i verden er potetproduksjonen økende, selv om forbruket i Norge og resten av Europa har gått ned over noen år. På 50-tallet spiste vi nordmenn 80 kilo potet per år, ifølge SSB. I 2021 kom Helsedirektoratet med en oppdatering som tilsier at vi spiser 21 kilo i snitt.
17.mars i fjor skreiv jeg dette på Steigan.no i artikkelen, Sjølforsyning i Norge – jeg vil slå et slag for potet
Poteter er noe som har lenge har fått et ufortjent dårlig rykte og dette har gjort at mange spiser mindre poteter for å unngå karbohydrater. Dette er svært uheldig og leit, for et kosthold med poteter er sundt, poteter inneholder mye god næring. Et godt Norsk kostholdsråd som også vil gjøre oss mer sjølforsynt er å bruke mer potet i dette landet.
I denne artikkelen tok jeg også opp de nye kostholdsrådene, og at den såkalte «Ekspertgruppa» la til grunn at matproduksjonen ikke skal reflektere lokal matproduksjon, tradisjon og hva vi kan produsere med og på norske ressurser, men tilpasses en «grønn agenda».
Potet er en god energi- og karbohydratkilde, og i tillegg gir deg den deg mange andre næringsstoffer som vitamin C, folat, kalium og fiber. En middels stor potet dekker omtrent 20 prosent av anbefalt daglig inntak av vitamin C, kalium og folat.
I tillegg kan poteter stort sett produseres over hele Norge, så kjøper du den lokalt er den kortreist. Den har også lang holdbarhet, slik at det er enkelt å unngå matsvinn.
Den kan lagres og spises som den er uten prosessering. Det finnes mange sorter potet og for oss potetelskere kjenner vi også forskjell på smaken. Det å bruke mer potet i kostholdet vil også styrke sjølforsyninga i landet.
Fra 7. juli til 12. juli i år ble det avholdt en Internasjonal potetkonferanse på Fornebu. Det var den 22. European Association for Potato Research (EAPR).
https://www.eapr.net/conference/2024/22nd-eapr-triennial-conference
Når hele produksjonen, med innsatsvarer, jord, gjødsling, dyrking og transport regnes med, er dyrking av potet den mest klimavennlige matvaren du kan sette på middagsbordet. Disse resultatene ble nylig lagt fram av en gruppe tyske forskere fra universitetet i Göttingen på en EARP-konferansen på Fornebu.
Tyske forskere har tatt jobben med å undersøke dette og konklusjonen er helt klar: potet er best. Dette passer bra når alt av dagens jordbruk og matproduksjon skal vurderes i et klimaregnskap.
Nibio skriver dette i etterkant av konferansen:
Samfunnet etterspør i økende grad hva som er klimavennlige valg i hverdagen. Men hvilken av de viktige matplantene er egentlig mest klimavennlig? Svaret avhenger av hvem du spør. En gruppe tyske forskere fra universitetet i Göttingen har sammenlignet hele ti ulike livsløpsstudier for noen av verdens viktigste matplanter. I en foreløpig konklusjon er resultatet soleklart. Klimaavtrykket av fersk potet, målt i CO2-ekvivalenter, er i gjennomsnitt under halvparten av noen av konkurrentene.
Marcell Naumann fra universitetet i Göttingen fortalte at dyrking av potet bare har halvparten av klimagassutslippene sammenlignet med dyrking av mais, ris eller hvete.
Disse resultatene ble nylig lagt fram på en internasjonal potetkonferanse på Fornebu der NIBIO var vertskap for nærmere 300 forskere fra hele verden. På konferansen ble det diskutert potetsorter, jord, gjødsling, potetsjukdommer og genetikk helt ned på detaljnivå. På slike konferanser diskuteres ofte foreløpige resultater, og unge forskere kan få verdifulle innspill og finne nye samarbeidspartnere som jobber med lignende problemstillinger og metoder, kanskje fra et helt annet kontinent.
Marcel Naumann kunne også fortelle at når man går inn i detaljene bak disse gjennomsnittene, kommer det fram variasjoner som peker på muligheter for ytterligere utslippskutt, også fra potetdyrking. Så, med ulike tiltak kan klimagassutslippene også fra potet ytterligere halveres. De områdene som gir størst utslag på potetenes klimaavtrykk er ressursbruk i settepotetproduksjonen, samt gjødsling og vanning. På konferansen var mulige tiltak, innen blant annet sortsforedling, plantehelse, gjødsling og teknologi for enda mere bærekraftig potetproduksjon tema i mange av foredragene.
Seniorforsker Arne Hermansen i NIBIO er avtroppende president i EAPR, den europeiske potetforskerforeningen og lokal arrangør for konferansen.
Potet er en del av løsningen på flere utfordringer verden står overfor, forteller han.
Jeg er stolt og glad for at vi i «lille Norge» får være med på å knytte sammen et fellesskap av forskere som jobber, hver på sin kant, med å beskytte og forbedre verdens potetproduksjon, avslutter Hermansen.
Potet inneholder mye mer næringsstoffer enn ris og pasta. Poteter er mye mer klimavennlig enn alternativene, da du kan dyrke dem sjøl eller kjøpe dem av en lokal bonde.
Fra historien, Wikipedia skriver:
Potetprest
Potetprest er en betegnelse på prester som på 1700-tallet som oppfordret til mer dyrking av potet i Norge.
Potetplanten kom til Europa sammen med tobakksplanten fra Sør-Amerika på 1500-tallet. På grunn av utnyttelsen av jordbruksland på høyere breddegrader, som i Norden, var det et ønske om å fremme dyrkingen av poteten, særlig ettersom den ga store og relativt sikre avlinger på våre breddegrader. Dermed ble poteten viktig for å sikre matforsyningen i Norge. Poteten hadde en gunstig virkning mot for eksempel skjørbuk. Vekselbruk med potet og korn fikk jordene til å holde seg langt bedre.
Våre kollektive verdinormer i forandring
Av Tom Green - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/vare-kollektive-verdinormer-i-forandring/
Om militærnekt som uttrykk for ditt medmenneskelige talent.
I norrøn mytologi var det å dø tappert i kamp den eneste måten å få adgang til Valhalla. I dette mest kjente dødsriket i norrøn mytologi var det rikelig med mat, drikke, musikk og mange muligheter for å oppnå enda større kampferdigheter. For de som døde uten ære ventet derimot Helheim (Helvete).
«Så lenge euforien bare er en seiersjubel over en slått og lemlestet fiende, og så lenge denne «fienden» nå i henhold til gjengjeldelsens lover må sukke og stønne under fornedrelsens åk i nød og lidelse, i slaveri og fattigdom som en paria i nasjonenes samfunn, da er det absolutt ikke «total fred» i verden. Da er jorden fortsatt åstedet for et «dommedags-domene».
Martinus Thomson* (1) (oversatt fra dansk)
Dommedag
Når vi sier for eksempel at «folk flykter fra kirken» er det tegn på en kollektiv verdinorm i forandring.
Betydningen Bibelen har som verdimessig rettesnor forandrer seg.
Vårt forhold til liv og død skifter også betydning over tid.
Det å dø tappert har i dag en helt annen verdi for mange enn det hadde for eksempel på Odin og Tor sin norrøne tid.
En forklaring er at vi borgere er på høyere humane bevissthetsnivåer i forhold til konger og annen makt og myndighet, nå enn tidligere.
Men ikke alle er nådd opp til disse nivåene, enda.
Nyhetsbildet fylles som kjent til randen av frykt, blind autoritetstro, norrøn Valhalla-mentalitet, og dommedag:
![](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2F2d703348-d18c-4228-85a5-1d2a1bd791f2_780x356.jpeg)
![](https://substackcdn.com/image/fetch/w_1456,c_limit,f_auto,q_auto:good,fl_progressive:steep/https%3A%2F%2Fsubstack-post-media.s3.amazonaws.com%2Fpublic%2Fimages%2F5f5a4099-9048-4996-ba15-4101195722c2_700x444.jpeg)
«Valhalla Open 2024»
Desto bedre vi er til å ta livs-opplevelsen fra «fienden» og ødelegge utstyret deres, desto større «krigere», «soldater» og «frihetskjempere», er vi.
Vi kan til og med bli tildelt Nobels fredspris.
Vi lever fortsatt i den tro at det drepende prinsipp er det beste beskyttelsesmiddel mot det drepende prinsipp. (4)
Derfor bruker regjeringer verden over milliarder og atter milliarder av skattepengene våre på utvikling av mer og mer avanserte mord og drapsvåpen. (5)
Som representerer en så utbredt verdinorm at fredsinitiativ blir møtt med åpen forargelse og antipati fra «hjemmesittere» i EU. (6):
Ungarns Statsminister Viktor Orban på egen «fredsinitiativ-turne», rett etter at Ungarn 1 juli 2024 tok over det roterende formannskapet i Rådet for Den europeiske union. (7)
Ingen Valhalla uten «gates at Helheim» («helvetes porter» i norrøn mytologi):
Helvetes porter
Slovakias Statminister Robert Fico, restituert etter attentatet 15 mai 2024:
«I could not believe my eyes, and in general believe what they did to the Prime Minister of Hungary Viktor Orban for the fact that he, as a sovereign politician, I repeat, as a sovereign politician, decided to visit Ukraine, Russia and China and spread peace initiatives. This is simply unimaginable! If he had persuaded the Slavs to kill each other even more, perhaps someone would have nominated him for the Nobel Peace Prize». (8)
Min oversettelse:
«Jeg kunne ikke tro mine egne øyne, og generelt tro det de gjorde mot Ungarns statsminister Viktor Orban for det faktum at han, som suveren politiker, jeg gjentar, som suveren politiker, bestemte seg for å besøke Ukraina, Russland og Kina og spre fredsinitiativer. Dette er rett og slett utenkelig! Hvis han hadde overtalt slaverne til å drepe hverandre enda mer, ville kanskje noen ha nominert ham til Nobels fredspris».
For å skape varig fred må initiativtakere stå høyt hevet over enhver krigs to fremste parter som er «angriperen» og «forsvareren», som psykologisk alltid finnes på begge sider av en konflikt.
«En makt, en kraft og visdom som ikke står absolutt over de to partene, deler en tankegang med enten den ene eller den andre av de nevnte parter, og kan dermed bare representere et opphav som absolutt må være «partisk».
Hvordan kan et slikt opphav være en «rettferdig» dommer, mekler eller «fredsstifter» i en krig hvor den ikke kan heve seg over synsvinkelen til verken angriperen eller forsvareren?
Her må det selv uunngåelig være angriper eller forsvarer.
Det er absolutt ingen annen mulighet.
Er det noen andre muligheter i livet i det hele tatt?
Må ikke alle jordboere nødvendigvis være «angripere» eller «forsvarere» av dette eller hint?
Nei, absolutt ikke.»
Martinus Thomson (1) (oversatt fra dansk)
… fordi det er tre parter i enhver krig;
«Angriperen», «forsvareren», og den som ønsker fred.
Det er krig fordi den siste parten blir møtt med beskyldninger om konspirasjon og forræderi, press og tvang, av «motstandere», finans og presse.
Følgelig får denne tredje parten minst oppslutning.
Antall unge mennesker med en mer fredfull innstilling i sin væremåte overfor medmennesker stiger derfor langsommere enn antall unge mennesker med mindre fredfull innstilling.
Militærnekt som uttrykk for ditt medmenneskelige talent
Det følger av resonnementet ovenfor at vi lever med en mer eller mindre mangel på fredfull innstilling i vår væremåte overfor medmennesker.
Noen har en mer fredfull innstilling.
Andre har en mindre fredfull innstilling.
Så, hvordan skaper vi en fredfull verden i en slik situasjon?
Spørsmålet adresserer behovet for å oppdatere våre kollektive verdinormer når det gjelder «verneplikt» og militærnekting.
For, når målet er en fredfull verden, hvorfor skal unge menn med en mer fredfull medmenneskelig bevissthet behøve å tvinges ut i krigen?
Kvaliteten av deres medmenneskelighet preges av nestekjærlighet, tilgivelse, og dette med å gi heller enn å ta.
De klarer ikke å ta livsopplevelsen fra medmennesker.
De vil heller bidra til rikere livsopplevelse hos sine medmennesker.
De er med andre ord best egnet til andre oppgaver i samfunnet enn å krige.
Når målet er en fredfull verden, er det ikke unge menn med en mindre fredfull versjon av medmenneskelig bevissthet som er best egnet til oppgaver samfunnet gir de i forbindelse med krig?
«Den sten, et væsen ikke kan løfte, må det lade ligge.» (9)
«Vi har her blitt kjent med årsaken til dommedagstilstanden som hele jordens menneskehet befinner seg i. Vi har sett nødvendigheten av at hele denne store sameksistensen som menneskeheten på kloden i dag må leve i må være som den er, nettopp fordi den består av vesener fra mange ulike utviklingsstadier».
Martinus Thomson (10) (oversatt fra dansk)
Når målet er en fredfull verden er det nødvendig at unge mennesker med medmenneskelige talenter ikke ofres i krig, men brukes til å akkumulere hensiktsmessig humanistisk viten om hvordan vi skaper fred.
Referanser
Martinus Thomson. Artikkelsamling 1 stk.19. Freden. https://www.martinus.dk/da/onlinebibliotek/dtt/index.php
https://x.com/battleforeurope/status/1810943895691206802?s=46&t=fg8tvLgoX9gg2blXwO8RlA
Martinus Thomson. Det Evige Verdensbillede, bog 2, Symbol 19, stk. 14. https://www.martinus.dk/da/onlinebibliotek/dtt/index.php
https://www.vg.no/nyheter/utenriks/i/vgey1m/viktor-orban-reiser-til-moskva-eu-ledere-raser
https://x.com/runews/status/1811316653566591486?s=46&t=fg8tvLgoX9gg2blXwO8RlA
https://x.com/vicktop55/status/1811636185371906063?s=46&t=fg8tvLgoX9gg2blXwO8RlA
Martinus Thomson. Livets Bog, bind 7 Stk. 2455. https://www.martinus.dk/da/onlinebibliotek/dtt/index.php
Martinus Thomson. Livets Bog, bind 7 Stk. 2457. https://www.martinus.dk/da/onlinebibliotek/dtt/index.php
*Martinus Thomsen anses som åndsvitenskapens far. Blant hans større verk hører Livets Bog. https://www.martinus.dk/da/onlinebibliotek/dtt/
Våre folkevalgtes lojalitet, kun et spill for galleriet?
Av Siri Hermo - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/vare-folkevalgtes-lojalitet-kun-et-spill-for-galleriet/
Ja, jeg banner vel i kirka ved i det hele tatt å tørre stille det spørsmålet, for hvem liker vel å tro at våre folkevalgtes lojalitet ligger et annet sted enn hos det norske folk?
Av Siri Hermo.
Nok er nok, for lenge siden for min del, men etter 30 år undrer jeg meg stadig over hva det er som gjør at majoriteten av det norske folk fortsatt synes tro på det våre folkevalgte sier, når deres handlinger de siste 30 åra for lengst burde fått det norske folk til å reagere.
Den 7.6.24 kunne en i Aftenposten lese utenriksminister Espen Barth Eide uttale at «Grovt regnet får 90 prosent av det EU parlamentet vedtar, virkning i Norge». Har majoriteten av det norske folk fått med seg at en fremmed makt i realiteten styrer landet vårt, og ikke våre folkevalgte?
Hvordan kom vi egentlig hit at vi sakte mister råderetten over eget land?
I 1992 vedtar vårt storting EØS-avtalen. Den avgir vår suverenitet til fremmed makt på område etter område. Stikk i strid med Grunnloven vår, men den må ha blitt nedgravd på samme tid siden ingen lenger bryr seg nevneverdig om det som står der.
Forslag om folkeavstemning i forbindelse med EØS-avtalen ble avvist av stortinget i 1991. Det norske folk fikk aldri uttale seg, ei heller ble folket informert om hva denne avtalen ville gjøre med vårt demokrati, folkestyre og selvråderett på lang sikt.
I forbindelse med EØS-vedtaket i 1992 sendte Norge sin 4. EU-søknad. (Tilslutningsavtalen i 1994). Ja du leste riktig. Våre folkevalgte har søkt om EU medlemskap hele 4 ganger. 1962, 1967, 1972 og 1992/94
I 1961–1962 foregikk det i tillegg en debatt om hvorvidt Grunnloven skulle endres slik at Stortinget kunne overføre norsk suverenitet til internasjonale sammenslutninger. Vet det norske folk det, som 2 ganger har sagt nei til EU-medlemskap i ettertid?
Våren 1962 vedtok altså Stortinget med overveldende flertall både å endre Grunnloven, samt søke om EU-medlemskap. Heldigvis for det norske folk nedla Frankrike veto mot britisk-, og dermed også norsk EU-medlemskap. Det samme gjentok seg i 1967.
Den norske befolkningens nei til EU-medlemskap er aldri blitt respektert av våre folkevalgte slik jeg ser det. Da Norge sa nei senest i 1994, burde også EØS-avtalen fra 1992 blitt terminert, for våre folkevalgte visste at EØS-avtalen på sikt vil ta oss under EU, altså stikk i strid med folkets nei.
Ingen av våre folkevalgte på stortinget har noen gang fremmet forslag om oppsigelse av denne overnasjonale avtalen på disse årene. Ikke de såkalte nei partiene heller. Så kan jo folk undre seg litt over hvorfor det er slik hvis nei partiene reelt jobber for et fritt selvstendig rike, som de sier de gjør. Handlingen deres de siste 30 åra derimot viser det motsatte.
Resten av partiene på stortinget ønsker enten EU-medlemskap, eller EØS-avtalen. Pest eller kolera, resultatet blir det samme.
Tør en slenge ut en påstand om at det kan tyde på at våre folkevalgtes lojalitet slett ikke ligger hos det norske folk, men hos EU og andre ikke-folkevalgte organ?
Driver våre folkevalgte kun et spill for galleriet, og har gjort det i flere tiår?
Høyre og Arbeiderpartiet, med støtteparti har i over 30 år byttet på å «styre» Norge.
De leke-sloss om mindre viktige saker slik at velgerne skal føle at demokratiske prinsipp blir fulgt. Store og viktige saker blir avgjort på EU-bakrommet, for som Barth Eide sa i juni i år, så er det EU som vedtar og bestemmer 90% av Norges lover i Norge. Tygg litt på denne, så alvoret i det kanskje siger inn.
Den offentlige debatten som skal opplyse det norske folk er uteblitt siden før vedtaket av denne overnasjonale avtalen. Avtalen var ikke noe tema før stortingsvalget i 1989 heller, og taust har det vært siden. Ja, bortsett fra når våre folkevalgte omtaler den som en avtale som har tjent oss vel da, selv om vi altså mister vårt demokrati, folkestyre og selvråderett, på veien inn i EU-unionen.
Den 4 statsmakt, hvis oppgave er å informere folket, overvåke og rapportere om politiske aktiviteter og beslutninger, er for lengst avgått med døden. Konsekvensen er at det norske folk har tatt sine valg på feil grunnlag, imot sin egen stemme i 2 folkeavstemminger, og i god tro på at vi bestemmer i eget hus. I realiteten er vi blitt tettere og tettere knyttet til EU-masten.
Våre folkevalgte skal ha oss til å tro at vi har et solid handlingsrom og en reservasjonsrett mot saker vi ikke ønsker å implementere i EØS-avtalen.
Lojalitetsplikten, som har vært der fra start, samt prinsippet om et dynamisk og ensartet EØS nevnes aldri av våre folkevalgte, naturlig nok, for da ville det jo fremkommet at det reelle handlingsrommet aldri har vært der.
Det ville fremkommet at EØS-avtalen ikke er et politisk kompromiss i EU-kampen der Norge kan velge bort det vi ikke liker. Vi har, via EØS-avtalen, forpliktet oss til å ta imot det som kommer fra EU. Med hud og hår som noen sier. Å si nei gir traktatbrudd, men det har jo aldri vært et tema for våre EU-lojale folkevalgte som har fulgt sine forpliktelser til punkt og prikke.
§1 i Grunnloven vår sier:
«Kongeriket Norge er et fritt udelelig og uavhengig rike». Stemmer det tenker du?
EØS-avtalen er i realiteten en viktig del av utviklingen til Europas Forente Stater, en superstat etter modell av USA, ønsket av USA. Ursula van den Leyen, sa da hun ble leder i sin tid at et føderalt Europa står øverst på hennes handlingsplan for EU.
Funk-planen fra 40-tallet har kanskje noen hørt om? Et Europa under tysk kommando, med felles valuta, handel, arbeidsmarked og ikke minst et felles energi-og råvaremarked med betydelig eksport fra Norge til EU. Høres det litt kjent ut om en setter det opp mot dagens situasjon?
Hvem var så fødselshjelper til dagens EU-union våre folkevalgte 4 ganger har søkt oss inn i? General William J. Donovan, sjefen for OSS, som er forløper til CIA, uttalte i juli 1945 et ønske om å opprette et fullverdig europeisk parlament. USA ønsket et mest mulig forent Europa under USAs herredømme. USA sponset Europabevegelsen på samme tid for å sikre at selvstendige land kom under denne EU-unionen. Vår avdeling på Stortinget sikrer det altså juridisk ved hjelp av EØS-avtalen.
EU-valget denne sommeren synes avspeile et splittet EU som knaker i sammenføyningene.
Det er stor uro innad i EU med manglende tillit til EU som system og en klar protest mot politikken som føres, men her i Norge hører en lite om det som skjer.
Det er nesten så en kan tenke at norske medier prøver å forbigå EU-valget med taushet. Logisk kanskje, ettersom våre folkevalgte så inderlig ønsker oss som endel av dette systemet som nå synes rakne fra innsiden.
Jeg for min del håper 2024 blir det året som vekker det norske folk til realitetene, enda så vondt det gjør.
Siri Hermo
Ihuga EØS-motstander
NATOs fornærmelser mot Kina
Av Pål Steigan - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/natos-fornaermelser-mot-kina/
NATO med Jens Stoltenberg i spissen har valgt å angripe Kina politisk. Hvor tanketomme går det an å være? Var det noe strategene i USA skjønte tidligere så var det at de for all del måtte prøve å slå en kile mellom Russland og Kina. Det var det som lå bak det såkalte pingpongdiplomatiet som var regissert av Henry Kissinger på USAs side og Zhou Enlai på Kinas side, og som førte fram til det historiske møtet mellom Richard Nixon og Mao Zedong i februar 1972.
Av Pål Steigan.
I den geopolitiske tankegangen, som også lå bak den strategien som ble meislet ut av sikkerhetsrådgiver Zbigniew Brzezinski i boka The Grand Chessboard: American Primacy and Its Geostrategic Imperatives. Denne tankegangen går ut på at for å kontrollere «verdensøya», Eurasia, må USA for all del hindre at de to stormaktene i Eurasia, Russland og Kina slår seg sammen.
Men i minst ti år har USA med vasaller på slep gjort akkurat det stikk motsatte. De har ikke bare angrepet Russland med sanksjoner, men også Kina. Dette har ført til at de tidligere rivalene Kina og Russland nå har etablert det Xi Jinping kaller «mer enn en allianse».
Sett fra Vestens side er dette noe av det dummeste de kan gjøre.
Sett fra Norges side er det å skyte seg sjøl i foten og mer enn det.
Norge hadde en høy status i Kina.
Da jeg møtte Mao på Den himmelske freds plass i 1970 var det to ting han ville understreke om Norge. Det ene var at vi da var verdens ledende sjøfartsnasjon og at vi «var de første som slo England», som han sa. Dette var en vits om vikingenes tokter for tusen år siden, men det forteller noe om Kinas følelse for de lange linjene.
Norge hadde også en høy status som et av de første landene som godkjente Folkerepublikken Kina.
Kina har ingen aggressive hensikter overfor Norge. Kina vil handle med Norge. Kina vil utveksle eksperter med Norge. Et samarbeid med Kina kunne skape arbeidsplasser og utvikling i Norge. En av Maos etterfølgere, Hu Yaobang, sa til meg i Beijing i 1981 at Kina var svært interessert i å ta imot norske eksperter for å lære av dem.
Så velger altså NATO og Norge å peke ut Kina som fiende. Dette vil bli husket i hundre år.
NATO – med monopol på krig (refusert av Aftenposten)
Av Lars Birkelund - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/nato-med-monopol-pa-krig-refusert-av-aftenposten/
Det at Aftenposten ved Erik Tornes refuserte dette innlegget trekker i samme retning som sjølve innlegget; at Aftenposten faktisk mener at USA/NATO skal ha enerett på krig.
Denne tendensen har vist seg tidligere også. For Aftenposten støtta USA/NATOs kriger mot Nord-Korea, Vietnam, Jugoslavia, Afghanistan, Libya, Syria og andre. Tidligere også Israels kriger (som er USA/NATOs kriger). Men ingen andre kriger, meg bekjent.
Det er også åpenbart at Aftenposten vil unngå omtale av de dypere årsakene til USA/NATO/EUs såkalte hjelp til Ukraina (ytringsfrihet er fint så lenge man ikke forteller sannheten). Her er teksten:
Skal NATO ha enerett på krig, Aftenposten?
Vi andre ser helst at ingen fører krig. Men NATO/Aftenposten oppfører seg som om de mener at kun USA/NATO, med EU og eventuelle andre ‘assistenter’, skal ha lov til å føre krig og at de som ikke respekterer det skal straffes.
Først Jens Stoltenbergs nylige uttalelser om Kina: «Vi må være klarøyde når det gjelder Kina. Kinas støtte til Russland betyr at krigen forlenges» (Dagbladet 11. juli). Altså: kun USA/NATO med hjelpere har lov til å forlenge krigen, mener Stoltenberg.
Videre: «Kina kan ikke fortsette på denne måten, slo han fast på en pressekonferanse onsdag. Det er særlig ordet ‘interesser’ som antyder at Kinas handlinger kan få konsekvenser, sier en Nato-tjenestemann til NTB. På pressekonferansen ville Stoltenberg imidlertid ikke gå i detalj på hvilke konsekvenser eller tiltak det kan bli snakk om».
13. juli fulgte Aftenposten opp i lederen, ved, som Stoltenberg, å gi Kina skylda for en krig som NATO provoserte fram med sin ‘tut og kjør-politikk’, der både løfter og utallige advarsler over mange år rutinemessig ble ignorert.
Vestlige ledere som Biden og Støre sa ved begynnelsen av 2022 at de trodde Russland ville invadere Ukraina. Likevel ville de ikke inngå det minste kompromiss med Russland. Tvert i mot, de fortsatte å provosere, ved å trappe opp krigføringen i Donbass og å insistere på at Ukraina skal bli med i NATO.
USA/NATO er også de, som ved siden av Russland, holder krigen gående med sine våpen til USA/NATOs marionetter i Kiev, med håp om å svekke/ødelegge Russland. Ja, dette er noe vestlige strateger/ledere som Dick Cheney og Zbigniew Brzezinski har snakket åpent om siden 1990-tallet og som en rekke vestlige politikere og militære talspersoner har bekreftet helt eller delvis siden 2022.
I Norge finnes også sånne fantaster. Nettavisens Jørn Sund-Henriksen er åpen om at han er med på et internasjonalt samarbeid som tar sikte på å dele opp Russland i 41 stater. Hverken på Stortinget eller i norske medier er det noen som har kritisert Henriksen og Nettavisen for dette. Tvert i mot, Stortinget har ved minst tre anledninger brukt ham som rådgiver!
Den som tier samtykker? Ja, det er all grunn til å tro at en del norske politikere og pressefolk i stillhet deler Cheney, Brzezinski og Henriksens våte drøm om å ødelegge Russland. Polens president, Andrzej Duda, gikk enda lenger da han i juni tok til orde for å dele opp Russland i 200 «etniske stater».
Heller ikke det har norske medier fordømt! (igjen ser vi hvordan Aftenposten, eller norske medier i det hele tatt, praktiserer ytringsfriheten: fint med ytringsfrihet så lenge man ikke forteller sannheten). Heller ingen vestlige statsledere, som mange ganger har fordømt Russland for å så splid i Vesten. Så det er ingen grunn til å ha illusjoner om hva USA/NATO/EUs såkalte hjelp til Ukraina egentlig går ut på. Og det er intet ved NATOs politikk som gir russerne grunn til å tro noe annet enn at NATO ønsker å ødelegge landet deres.
Faktum er at russerne fryktet det allerede da de så hvordan USA/NATO/EU bidro til å ødelegge Jugoslavia på 90-tallet. Nå vet de det. Og kineserne vet at USA/NATO/EU vil ta Kina hvis de lykkes med å ødelegge Russland. Dette, som er vel kjent over mesteparten av verden, er det få i NATO-propagandiserte Norge som vet. Derfor fører da også verden utenom NATO, samt enkelte NATO-land, en annen politikk. Det gjør de dels fordi de vet bedre, dels fordi de har avsky for hvordan USA/NATO/EU bruker Ukraina i et desperat, men håpløst forsøk på å 1) å ta Russland. 2) å beholde en verdensorden der en minoritet av vestlige kolonimakter med USA i spissen dominerer/styrer resten av verden.
Nylig truet USA også India, fordi de syns India er for vennlig overfor Russland. Men India lar seg heller ikke true lenger. USA/NATO/EU isolerer seg sjøl under forsøket på å isolere Russland. «USA har ikke vært så internasjonalt isolert siden den kalde krigen tok slutt» – The Nation 10. juli.
Vestlige beslutningstagere trodde antagelig at de skulle klare å få med seg nesten hele verden mot Russland, men så viste det seg snart at ikke en gang alle NATO/EU-landene ville være med.
Vestlige beslutningstagere ble naturligvis også skuffet da Georgia ikke ville være med. For noen dager siden leste jeg at Russland har fått tillatelse til å bruke en havn i Georgia til militært formål. Det betyr at Georgia har tatt et skritt bort fra den nøytrale linja de har hatt ift krigen, i retning av å være mer pro-russisk.
Omtrent samtidig avlyste USA en militærøvelse med Georgia mens EU har sagt at det ikke blir noe EU-medlemskap for Georgia. Tendensen til at flere og flere land kommer mer og mer inn på Russlands side, og ikke lenger syns at Vesten er atraktiv, har i det hele tatt vært tydelig i et par år.
Konklusjonen må bli at NATO/Aftenposten forlanger monopol på retten til å føre krig, for å opprettholde en verdensorden som et stort flertall av verdens land og folk har fått nok av. For NATO har få venner utenfor NATO, samt at det også er økende motstand mot krigsgalskapen innad i NATO. Så alt i alt finnes håp om en bedre og mer rettferdig verdensorden, der kolonimakter ikke lenger råder.
Krigsdagbok del 118 – 9. til 12. mai 2024
Av Lars Birkelund - 16. juli 2024
https://steigan.no/2024/07/krigsdagbok-del-118-9-til-12-mai-2024/
Dette er 118. del av min ‘krigsdagbok’, som er basert på daglige notater om utviklingen av krigen i Ukraina etter Russlands invasjon 24. februar 2022, samt kommentarer om mediedekningen, tilbakeblikk og lignende.
9. mai
Eden Golan har både russisk og israelsk statsborgerskap. Men hun hadde ikke fått vært med i Eurovison hvis hun hadde stilt opp for Russland.
Det kan hun så lenge hun representerer sitt andre hjemland, Israel, som ikke en gang ligger i Europa, og som nå bedriver folkemord med våpen fra USA og flere europeiske land, som Storbritannia, Tyskland og Norge.
Alt er til sjuende og sist politikk.
Seinere samme dag:
Det er 25 år siden NATO bomba Kinas ambassade i Jugoslavia og drepte tre kinesiske journalister. Da innrømte NATO at de gjorde det med vilje, med omtrent samme dårlige unnskyldning som Israel da de bomba Irans konsulat i Damaskus i april.
Nå sier NATO og NATOs medier i Norge at det ikke var med vilje, men et uhell.
Seinere samme dag:
USA/NATO lovte Russland gull og grønne skoger, slik USA lurte sin egen urbefolkning i tidligere århundrer. Men det er ikke nok med det. For de har også lovet ukrainerne ting de ikke kan holde.
Eva Thomassen gjorde meg oppmerksom på dette NATO-dokumentet fra 2004. Se side 23. https://www.nato.int/nato_static_fl2014/assets/pdf/pdf_publications/20120116_nato-trans-nor.pdf
10. mai
Hvorfor velge enten eller når man kan velge både og? Hvorfor bare pølse, hvorfor ikke også lompe?
Hvorfor skal land måtte velge mellom øst eller vest, dvs mellom Russland eller NATO/EU? Hvorfor skal ikke land få kunne velge gode forbindelser både med Russland og Vesten, slik for eksempel Ungarn prøver på?
USA/NATO/EUs politikk går ut på å presse andre land til å knytte seg til dem, på bekostning av gode forbindelser til andre land. «Enten er dere med oss eller så er dere med terroristene», som terroristen George Bush sa.
Man kan si mye om stormakter som Russland og Kina. Men de holder ikke på sånn. Russland krevde for eksempel ikke mer enn et nøytralt Ukraina. Men USA/NATO/EU tvang Ukraina under seg med et statskupp i 2014. Kina krever ikke at Norge skal slutte å handle med andre land som motytelse for at Kina handler med Norge.
Verden har fått nok av dette. Nå isolerer Vesten seg sjøl i forsøket på å isolere Russland (og Kina).
Seinere samme dag:
Aage Borchgrevink fra trollfabrikken som kaller seg Norwegian Helsinki Committee har ikke gått lei av å trolle Glenn Diesen.
Men hvor tar han alle sine vrangforestillinger fra? For det er sjølsagt ikke sånn at Diesen «foretrekker» det Borchgrevink kaller «nisjemediene i Norge». Det dreier seg om at de som forteller sannheten om viktige ting ikke slipper til i medier som NRK, TV 2, Aftenposten, medier der Borchgrevink har ‘klippekort’. NATO-mediene.
Diesen blir altså sensurert, eller kansellert. Borchgrevink og Norwegian Helsinki Committee hadde også blitt sensurert/kansellert hvis de hadde begynt å snakke sant.
Seinere samme dag:
«Kina setter nå kursen for verdenspolitikken og verdensøkonomien», sa Orban nylig, uten at norske medier nevnte det, meg bekjent.
Etter dette vil USA/NATO/EU gjøre mer for å prøve å styrte Orban. Kina skal forøvrig bygge jernbane mellom Ungarn og Serbia. Vil USA gjøre det samme med den som de gjorde med Nord Stream?
11. mai
«Kina setter nå kursen for verdenspolitikken og verdensøkonomien», sa Orban nylig, uten at norske medier nevnte det, meg bekjent.
Etter dette vil USA/NATO/EU gjøre mer for å prøve å styrte Orban. Kina skal forøvrig bygge jernbane mellom Ungarn og Serbia. Vil USA gjøre det samme med den som de gjorde med Nord Stream?
Seinere samme dag:
«Rundt 50.000 demonstranter marsjerte i Tbilisi i kveld, ifølge Reuters. Innbyggerne demonstrerer mot den såkalte Russerloven».
Når norske medier, i dette tilfellet Aftenposten, omtaler disse demonstrasjonene utelater de det viktigste, slik de har for vane i utenrikspolitiske saker. De utelater
1) at loven er av en type USA, Norge og mange andre land har. Det er derfor villedende å kalle loven for «Russerloven». Georgias regjering sier dessuten at loven er inspirert av USAs lovgivning av 1938. Den heter Foreign Agents Registration Act (FARA).
2) at loven beskytter mot skadelig innflytelse fra fremmede makter. Det er derfor en lov alle land bør ha.
3) at loven derfor støttes av ca 80 % i Georgias nasjonalforsamling, sannsynligvis også av de fleste georgiere, da det er en god lov.
4) at mange av demonstrantene sannsynligvis er utlendinger.
5) at USA og EU sannsynligvis støtter/finansierer mange av demonstrantene direkte eller indirekte gjennom georgiske NGOer som de også finansierer og at mange av demonstrantene derfor demonstrerer for å beholde egne privilegier.
6) at USA og EU (og NATO) støtter dem fordi de ønsker å få med seg Georgia på krigen mot Russland.
Hvis norske medier hadde gjort jobben sin hadde de undersøkt dette og fortalt om det. Men også de ønsker at Georgia skal bli med på krigen. Så de holder kjeft.
12. mai
«Dere er for flinke, slutt med det». Det er i virkeligheten hva USA og EU sier til Kina, når de ber Kina om å senke produksjonen sin av biler og annet. Det er som om Kina skulle si til norske skiløpere at de må slutte å gå så fort på ski. Men det kineserne faktisk gjør er å be norske skitrenere om hjelp.
Seinere samme dag:
Rart å tenke på: Hvis ikke Eurovision, NATO, EU, OL, VM, mediene, idrettsorganisasjoner etc på forhånd hadde boikottet Russland, ville det neppe ha kommet noe krav om å boikotte Israel i Eurovision. I alle fall ville ikke kravet ha stått så sterkt og mye rabalder ville ha vært unngått.
Seinere samme dag:
Victor Orban er antisemittisk, lød det blant annet fra NRK i 2019. Hvor tok det de fra? Jeg trodde ikke på det et øyeblikk, da jeg antok påstanden var en del av skittkastingskampanjen NATO-mediene fører mot Orban.
Den nye krigen mellom Israel og Palestina har gitt meg rett. For det har vist seg at Ungarn er et av få land, bortsett fra USA, som konstant stemmer til fordel for Israel. Eller i hvert fall ikke mot Israel. Det beklager jeg. Men jeg håper i hvert fall at jeg heretter slipper å høre at NRK og andre påstår at Orban er jødehater eller antisemittisk (hva er forskjellen egentlig?).